PICT0054

Fri, 15 Oct 2010 09:13:00 +0200

Ačkoliv bylo ubytování v "klidné" čtvrti. Byl každý dům (ostatně jako téměř v celé JAR) obehnán ostnatým drátem, ten byl pro jistotu ještě pod proudem a vše by ještě měla hlídat bezpečnostní agentura. Protože byla irská hospoda jen 500 metrů vzdálená a navíc se půl cesty šlo přes hlídané parkoviště SPARu. Rozhodli jsme se vyrazit tam pěšky. Přes den nám to nedělalo žádné potíže. Hospoda byla obsazená výhradně bílými klienty. Všichni pili pivko jak o život a všichni přijeli a i odjeli opilí autem. Obsluhoval zde výborný číšník, který se vždy zastavil u nějakého stolu, nepustil nikoho ke slovu, zdržel se tam minimálně půlhodinu a pak když přešel k dalšímu stolu, se omlouval, že ho u vedlejšího stolu nepustili. Nejprve nás zval na nějakou místní diskotéku, pak nás poslal na špatný stadion (místo na fotbalový na kriketový) a vše zakončil tím, že se ptal, kde tady v Nelspruitu pracujeme. Nemohl uvěřit, že nejsme Jihoafričani. Cesta zpět byla i přes několik vypitých piv poměrně adrenalinová, holt strach má velké oči. Ale nic se nám nestalo, po ulici jsme šli sami.